Nu trebuie să-ți faci griji despre mine, ai și alte pe cap.
Dar știu nu-ți place aici.
Te rog să nu-ți mai faci griji.
Ești tatăl meu. Cine altcineva să-și facă?
Lasă-i să vândă casa, băiete. Nu vreau scandal.
Nu, aia e a ta. Ai lucrat o viață ca s-o ai.
Bună ziua tuturor... Sunteți bine?
Bun. Acum... mi s-a spus că unii dintre voi
se duc în grădină fără să fie supravegheați.
Dacă o să continuați așa,
o să trebuiască să veniți să semnați o declinare de răspundere.
Poate pe voi nu vă interesează că azilul este dat în judecată
când o să trebuiască să vă scoatem din lac...
dar pe mine, da!
Mă scuzați, dar nu cred că e frumos să vorbiți așa cu oamenii.
- Nu vă supărați, dvs. cine sunteți? - Am venit în vizită la tatăl meu.
Nu te băga, băiete.
Păi, orele de vizită s-au terminat.
Vă va conduce Helen.
Există vreo șansă să găsim o țintă?
Umblă acum Albert prin cluburi.
Uite, aș putea să-l ajut eu pe Albert să atragă țintele.
Am citit că, dacă e foarte bun omul de legătură, e la fel de bună lovitura.
Și toată lumea știe că Albert e cel mai bun.
Ascultă, amice,
cheia e omul din interior, ai priceput? El face totul, da?
El organizează toate acțiunile, acoperă toate problemele...
Da, Billy, Danny e omul nostru din interior.
Adică, nu că nu ar fi importantă atragerea țintei, că este,
și, crede-mă, Albert e o legendă, ține minte asta.
Dar după ce ai atras pe cineva, ce te faci fără omul din interior?
Cafea pentru toată lumea? Tu vrei ceai?
Mersi, Eddie, e bine.
Păi și ce treabă are omul din interior cu ținta?
Mersi, Ash, tocmai treceam la asta.
Deci e o chestie de-aia, gen ou-găină, găina e importantă,
dar fără ou, nu ar fi nicio găină.
Vice versa.
Găina, singură, poate produce un ou,
dar, de fapt, tu vrei oul ăla.
Zi-mi că nu zic bine, Ash.
- Nu cred că pot. - Vreți ouă amestecate?
Asta face parte din educația ta, băiete. Sper că bagi la cap.
- Da, așa cred. - Bun, atunci. Acum zboară.
Du-te și ia-mi costumul.
Ar trebui să-l instruiești, nu să-l trimiți să-ți facă ție comisioane.
Îl instruiesc.
N-ai auzit povestea cu oul și găina?
- Croissant, atunci? - Da. Fii sinceră, Stace.
Adică, are, într-adevăr, nevoie de povestea cu oul și găina.
Când o să fie pregătit, o să-i dăm o șansă.
Aș putea să mă duc să iau un ananas.
De ce e Eddie așa amabil cu noi?
O fi timpul să plătim nota.
Nu vă faceți griji pentru asta și...
vă fac cinste cu astea.
Acum chiar mă bagă în sperieți.
Ce, nu mai poți în ziua de azi să faci cinste prietenilor,
prietenilor foarte buni, cu micul dejun?
Ia stai puțin, stai puțin.
Există două posibilități:
ori nu e Eddie cel adevărat și e doar corpul lui preluat de extratereștri,
- Ori... - Vrea ceva.
Deci, care e răspunsul corect?
Mă împrumutați cu 50 de mii?
Când a murit mama mea,
tata... s-a cam dus,
o luase razna în casa aia.
Nu putea face față singur.
Așa că s-a dus la azilul ăla?
S-au purtat foarte frumos când s-a dus, avea camera lui, avea cu cine să discute.
Chiar începuse să se simtă bine.
Și ce s-a schimbat?
Azilul a fost preluat.
A venit o tipă...
Taxele aproape s-au triplat în patru luni.
Atunci mută-l de acolo.
Păi aici e buba. Vrea să se întoarcă acasă, dar nu poate.
Când am încercat să-l scot de acolo,
am văzut că scrisul mic de pe contract îl ține acolo cinci ani.
Și, rețineți,
chiar dacă moare între timp,
bunurile lui rămân la dispoziție pe întreaga perioadă.
Nu pot să facă asta.
În contract, casa tatei este pusă ca garanție.
Deja am întârzia cu cinci mii la plata taxei.
Mai am nevoie de încă 40 ca să răscumpăr contractul.
Și, dacă nu găsesc bani ca să plătesc,
tata pierde casa și restul.
Se pare că ai fost escrocat.
Oameni ca ăștia strică reputația profesioniștilor adevărați.
Votez să-i facem praf așa, de principiu.
Da, și eu.
Vă rup nota de plată.
Le-am încercat pe toate, amice, chiar am încercat.
Nu sunt hazliu, Neville,
ce trebuie făcut în ziua de azi ca să primești titlul de cavaler?
Adică, se putea cumpăra până anul trecut,
când a început chestia asta cu Levy.
Dacă mai dau altei amărâte de fundații de caritate, o să fiu eu una în curând.
Unchiul Freddie a primit unul doar strecurând unui subsecretar 50 de mii.
- Sănătate, Nev. - Sănătate.
Salutări lui Felicity.
- Pot să mă așez? - Sigur.
James Alderman.
Jonathan Mortimer-Howe.
Nu-mi amintesc să te mai fi văzut pe aici, Jonathan.
Sunt nou. M-am gândit că e timpul să-mi lărgesc orizonturile.
Ăsta nu e lucru rău.
Și cu ce te ocupi?
Industria bancară. Tu?
Sunt funcționar public.
Dar ești american.
Sunt detașat de la Casa Albă.
Lucrez în Comisia pentru acordarea distincțiilor.
Ei, bătrâne, permite-mi să-ți fac cinste cu un brandy.
Mulțumesc.
Azilul de bătrâni Morecombe Hall,
condus în familie timp de 12 ani, a fost cumpărat acum șase luni de femeia asta.
Veronica Powell.
Are ceva pasiuni?
Da, am verificat la Registrul Comerțului și m-am uitat și la conturile ei.
Din câte îmi dau seama, azilul ăsta e o afacere nouă.
Marea parte din bani a făcut-o din imobiliare.
De fapt, încă se mai ocupă de asta și are și o casă de licitații.
Și atunci de ce a cumpărat așa repede un azil?
Dacă mă întrebați pe mine, e o escrocherie mult mai mare decât credeți.
Cum așa?
Cumpără locul ăsta, după care umflă taxele,
așa că bătrânii trebuie să-și vândă proprietățile ca să plătească.
Pe care, apoi, ea le vinde prin agenția imobiliară.
Nu, e mult mai rău.
Îi convinge să vândă prin casa de licitații.
Uită să invite ofertanți serioși,
cumpără ea proprietatea cu un preț de nimic, după care o vinde.
Nu prea e proastă...
Iar banii pe care-i dă pe case oricum și-i recuperează,
când încasează taxele de la azil.
Deci, practic, saltă, pur și simplu, casele bătrânilor?
- Da, trebuie să recunoști că o duce capul. - Sărmanul Eddie.
Iar dacă a putut să se gândească la asta,
nu o să fie ușor de tras în piept.
Am vești bune - avem o țintă.
Albie, ne pare rău.
Te-am cam lăsat pe tușă.
- Da? De ce? - Eddie are probleme.
Îl pun eu pe Albie la curent.
- Eu ce trebuie să fac? - Tu stai cu mine și ia notițe.
Așa. Stace, tu apropie-te de tipa asta, Veronica, bine?
Află cu ce putem s-o prindem. Trebuie s-o intereseze ceva.
În regulă, copii, să-i arătăm băbătiei ăsteia
ce se întâmplă dacă te iei de barmanul preferat al escrocilor.
Pentru Dumnezeu, băiete, nu vezi că nu-i temperatura potrivită?
Cred că o să vedeți că este cea corectă, doamnă.
Dacă nu vrei să știi ce cred, de ce naiba îmi dai să mai gust?
Un Pinotage bun ar trebui servit la aproximativ 17 grade.
Pe ăsta l-ai adus direct din frigider.
O să verific, doamnă.
Cu cine vrei să verifici? Doar tu te ocupi de vinuri, nu?
Adu-mi o altă sticlă.
Fă-ți treaba ca lumea, imbecilule.
Vă felicit că ați luat atitudine.
Aș vrea să văd cum ar reacționa oamenii
dacă mâncarea nu ar avea temperatura potrivită.
La asta mă gândeam și eu.
Problema e cu nenorociții ăștia de străini.
Da, absolut.
La restaurantele astea cred că, dacă ai accent franțuzesc,
ești automat calificat să vorbești despre vin.
Exact! Sunt cu totul de acord.
Jane Porter.
Jane. Veronica Powell.
Jonathan. James Alderman.
O să plec din oraș câteva zile.
Mă gândeam dacă ne putem întâlni înainte să plec.
Am niște vești interesante pentru tine.
- Ne putem vedea azi? - Sigur.
- Într-o oră, să zicem? - Unde te găsesc?
- La Old Emperor's Ballroom. - Bine.
- Ne vedem acolo. - Salut.
Pe bune, Jane, parcă ai avea de-a face cu copii.
Uneori cred că e mai mult o creșă decât un azil.
Același comportament la baie.
Nu, te rog, nu-mi plac bătrânii.
Am învățat că nu contează ce faci pentru ei,
nu fac decât să se plângă, să se plângă, să se plângă și să se plângă.
Așa că mai bine îi bagi undeva...
Știi,
dacă nu ar fi vorba de atât de mulți bani, i-aș eutanasia pe toți.
La 60 de ani. Așa se rezolvă criza pensiilor
și lumea nu mai miroase a urină, dintr-o singură lovitură.
Apropo de asta...
Nu mă dau la o parte de la mărunțișuri.
Vreau doar să învăț, înțelegi?
Vreau să mă înveți tot ce știi.
Sigur... Evident, nu pot să-ți spun tot ce știu.
Adică, nu am avea timp de ajuns. Dar pot să te învăț câte ceva.
- Bine. - Prima regulă din branșă.
Nu trebuie să înșeli un om cinstit.
În regulă.
Alimentezi lăcomia, oferi ceva la schimb cu nimic,
și nu le dai nimic, pentru ceva la schimb.
Nu-mi vine să cred că stau aici alături de Danny Blue!
Da, nici nouă nu prea ne vine să credem asta uneori.
Dintre toate javrele infecte, obraznice, trișoare, patetice, incorecte, false,
intrigante, îngrozitoare, rele pe care le-am cunoscut, femeia asta le întrece.
- Ai vorbit cu ea? - Da, a apărut o ușiță.
M-am gândit că ar fi mai rapid să profit.
Și ce părere ai, putem face ceva sau nu?
- Da, cu siguranță putem. - Cum?
Vin. Se pare că se pricepe și, din câte îmi dau seama,
o să dea bucuros mii ca să-și adauge o sticlă de vin vechi la colecție.
Câte mii?
Până acum, cel mai mult a dat 18.000 de lire
pe o sticlă de Montrachet dn 1978, în urmă cu trei ani.
18 bătrâne pe o sticlă de vin?
Unii oameni au mai mulți bani decât minte.
Da, preferații noștri.
Așadar, facem o lovitură cu vin.
- Poți să aranjezi ceva? - S-ar putea să dureze câteva zile.
După ce am vorbit cu femeia aia,
nu vreau ca tatăl lui Eddie să stea acolo mai mult decât e nevoie.
Deci va trebui să aranjăm ceva,
iar eu știu omul potrivit.
E invers.
Te superi?
E foarte fragilă.
- Credeam că am încuiat. - Păi așa ai făcut.
Am nevoie de o sticlă de vin.
Cât?
Ceva care să se vândă pentru o mică avere,
dar, când îl cumpărăm, să facă 30 de boabe.
Atunci nu găsești nimic nou aici.
Pe cine trebuie să prostesc?
Amator sau profesionist?
Amator.
Îmi trebuie ceva ușor de recunosc care să-i trezească ei toate simțurile.
Deci e o doamnă?
Nu e foarte cavaleresc ce faci.
Crede-mă, Vinnie,
nu e deloc o doamnă.
Îmi cer scuze că te aduc aici, amice. Afacerile.
Da, unul dintre clienții noștri vrea un credit pentru renovarea locului.
Dacă mă întrebi pe mine, mai bine ar demola totul.
Arăta chiar foarte bine în zilele de glorie.
Da?
- Da. - Ei bine, amicul nostru poate primi credit.
Dacă el alege să-l irosească pe locul ăsta, trebuie să aibă grijă.
Ziceai că ai niște vești.
Da, așa e.
Unde ai fost?
Tocmai am terminat de aranjat
terenul cu Jonathan.
Și?
O să-l găsim unde avem nevoie, când o să fie cazul.
Bun. Excelent.
Ascultați, trupă.
Ash ne face rost de o sticlă de vin falsă.
Ceva ce ea ar trebui să recunoască și să vrea pentru colecția ei.
Acum, că Stacie a stabilit contactul, poate lucra din interior cu mine.
Ca ce?
Dacă o legăm cumva de Billy?
E un pungaș. A furat dintr-o pensiune.
S-a ocupat de găinării. Acum vrea să intre în afaceri cu vin.
Iar eu nu știu nimic despre asta, așa că apelez la tine.
Mă scuzi! Eu fac planurile aici.
- Scuze, Danny. - Mulțumesc!
Așadar, nu știe nimic despre vinuri,
așa că apelează la mine - unchiul lui.
Unchi?
Probleme?
Soră-mea ar fi putut să se mărite cu un tip de culoare.
Dar ar trebui să fie mulatru.
Aș putea fi nepot... din prima căsătorie a surorii tale.
Atunci ți-ar fi nepot vitreg.
Bine, atunci e prieten cu nepotu-miu.
Și el de ce rasă e?
Ce contează? E nepotu-miu și cu asta basta.
Deci sunt prietenul lui, da?
- Da! - Gata, am priceput.
- Unde rămăsesem? - Prietenul nepotului tău
tocmai a jefuit o pensiune.
Mulțumesc, Albert. Bun. Așadar, îmi aduce o sticlă de vin.
De ce?
Mă mai gândesc la asta. Bun, acum a doua etapă.
Argumentul.
Ce-ți trebuie ție este ceva ce se vinde la licitație.
Așa le apare semnul lirei în ochi.
- Asta ce-i? - Am terminat-o aseară.
Un Chateau Petrus din 1947. Cât ar valora asta?
Zece, cinșpe mii.
Mda, am nevoie de ceva mai solid.
Lucrurile de primă mână se obțin mai greu.
Haide, Vinnie, probabil ai ceva special pe aici.
Am vreo două sticle care ar putea face de la 50 în sus.
A fost nevoie de multă muncă pentru ca să le perfecționez.
Da, mă gândeam eu. Cât vrei?
- Trei mii. - Ești sigur?
Bine, două jumătate.
Dar numai dacă dra Monroe aduce banii... personal.
Două mii
și-ți stă în poală până-i numeri.
Așadar, Albert este expertul în vinuri independent și face o evaluare.
Exact. Când încearcă să facă tranzacția, îi zicem că Billy acceptă numai lichid.
Și dacă nu mușcă momeala?
Atunci trecem la planul B. Prima regulă din branșă, să ai mereu un plan B.
Scuze. Care era prima regulă?
Nu trebuie să înșeli oamenii cinstiți sau să ai mereu un plan B?
Ascultă, trebuie să te adaptezi, ai înțeles?
Trebuie să te adaptezi în funcție de situație.
- Asta e prima regulă - să te adaptezi. - Asta înseamnă trei.
- Trei ce? - Prime reguli!
Danny, îl amețești pe băiat.
Bine, încă o dată, pentru Billy.
Regula unu: nu trebuie să înșeli oamenii cinstiți.
Regula doi: să ai un plan B, regula trei: să te adaptezi.
Păi să te adaptezi nu e același lucru cu planul B?
- Nu. - De ce nu?
- Pentru că... - Pentru că așa zice Danny.
Deci prima regulă este: ce zice Danny se aplică?
Exact. Și apoi le iei pe celelalte, și, țaca-paca,
le amesteci și s-a rezolvat.
Nu mă gândeam că e atât de complicat să pregătești lovituri.
Ăsta e stilul lui Danny.
Houston, avem o problemă.
Anul trecut,
o echipă din Midlands a încercat să-i tragă o țeapă cu vin Veronicăi Powell.
Era o chestie de amatori, despre vinuri rare
care au fost puse pe piața neagră după un jaf la o pensiune.
Mai departe.
Oricum, s-a dus la poliție și au organizat o operațiune sub acoperire.
Da, ea credea că raportează un furt.
Când a aflat că, de fapt, era înșelată și sticlele erau false,
i s-a pus pata.
Cum așa?
A pus experți să-i verifice toată pivnița.
Acum nu mai cumpără nimic fără să fie verificat de oamenii ei.
Și mă refer la tot tacâmul,
oameni in halate, laboratoare, eprubete - tot ce trebuie.
Îmi pare rău, Danny.
Nu e vina ta, Vinnie.
În regulă, mersi că ne-ai anunțat, amice.
Vorbim.
Cred... că trebuie să reanalizăm.
A mai vorbit și de altceva?
Trebuie să mai fie o cale.
Nu cred.
Se pare că vinul atinge un punct sensibil.
Cu o vacă nesimțită ca asta, tot cred că e singura soluție.
Dar dacă o să vrea să analizeze în laborator
ce încercăm să-i vindem,
nu are cum să meargă.
Oameni buni... nu vi se pare că uităm ceva?
Ce anume?
Păi stăm cu toții aici alături de unicul Danny Blue!
Adică, poate coace un plan în cinci minute, nu?
Despre ce e vorba? E vorba de vin,
de Veronica,
de o sticlă...
Bine. Unu, doi, și...
Nu, invers, idiotule!
N-o să meargă pentru că o să știe că e fals.
Un plan. Hai cu planul, hai cu planul.
Așadar... un plan! Fir-ar! Un plan...
Ce faceți? Eu bine, mulțumesc. Doriți o sticlă de vin?
Fals? Nu e fals, e o sticlă de vin veritabil.
Cum merge?
Bine, puneam acum la punct ultimele detalii.
Știi, mă gândesc la toate detaliile,
la toate mișcările, stabilesc toate punctele...
Deci nu prea merge...
Nu.
E greu, să știi.
Băiatul ăsta se uită la mine,
așa cum mă uitam și eu la voi când am început.
- Vrei să participăm și noi? - Nu.
Nu sunt un lider prea bun dacă nu pot să mă gândesc singur la un plan, nu?
Uite, dacă te ajută,
Mickey zicea mereu: "să nu înflorim".
Se gândea doar la ce ar face ținta și i-o lua înainte.
Da, vechea șmecherie cu luatul înainte...
Ce să faci...
Dacă nu poți să anticipezi, măcar poți să planifici să i-o iei înainte.
În regulă. Să zicem că vrem să vindem cuiva o sticlă de vin falsă.
Nimănui în special, doar cuiva, bine?
Și știm că acel cineva, indiferent cine e,
o să o testeze sticla
și o să-și dea seama că e falsă.
Falsifici testul.
Sau îi dai un motiv destul de bun încât să nu vrea să facă testul.
Da, până aici am ajuns și eu.
Dar restul reprezintă diferența
dintre cineva care poate să conducă o echipă...
...și noi, restul.
Gata, am găsit!
- Am găsit! - Ce anume?
- Ce-ai găsit? - Ne pregătim să începem în zece minute.
Uite, lista de cumpărături.
30.000 de lire. 35, 35, mulțumesc.
35.000 de lire. Oferă cineva 40?
S-au oferit 35.000 de lire. 40. Mulțumesc.
S-au oferit 40.000. 40.000 pentru această sticlă de Chateau d'Yquem 1787.
O dată, de două ori...
Vândută pentru 40.000 de lire.
Câți bani avem, în total?
- Unde? - Peste tot.
Păi dacă lichidăm conturile,
vindem tot ce avem și folosim toată limita de credit...
poate... puțin sub 50.000.
Dar ar însemna să fim total lefteri.
Cât de puțin?
- Ce? - Cât de puțin sub 50 de mii?
Nu știu, cred că trei mii.
- Ce vrea să facă? - Sunt la fel de în ceață ca tine.
- 47, șefule! - Ai înnebunit?
Avem un nou ofertant, cu 47!
- Ce faci? - Se vinde la 47, atunci...
Danny, ai luat-o razna?
Vândut!
Nu pot să cred ce ai făcut.
Da, ce să faci, trebuie să speculezi ca să acumulezi.
Recunosc, Danny, că nu-mi amintesc de niciun alt plan
prin care reușeam să ne lefterim ÎNAINTE să începem treaba.
Asta pentru că te afli alături de un geniu.
Da, să privim partea plină a paharului,
cel puțin trece de testele de laborator.
Și nu ne costă decât tot ce aveam.
Vă spun eu ce nu pricep. Că e sau nu veritabil,
dacă am plătit 47 de mii pe el, măcar atât face - 47 de mii.
Adică, unde-i profitul, Danny?
Mai lucrez încă la partea asta.
Spune-mi că glumești.
Uite, știm ce-o să facă, suntem cu un pas înainte.
Bine, suntem cu un pas înainte.
Și acum?
Ash, găsește-mi o casă veche, ceva de pe piață, care nu merge.
Abert, du-te la un magazin de second și ia-ți haine sărăcăcioase.
Și, cum acum suntem toți pe geantă, Stacie,
ai putea să faci rost de bani pentru cheltuieli. Așa, să începem.
Timpul înseamnă bani. Haideți, la treabă!
- Păstrează restul, drăguță. - Mulțumesc frumos.
Mulțumesc.
Minunat.
Excelent. Mersi mult. Salut!
Bună ziua, dle.
Am văzut că e de vânzare și mă întrebam dacă pot să mă uit puțin la ea?
Numele meu... e Oliver. E bine?
Problema e că ne este frică să luăm bani,
pentru că nu ar trebui să fim aici.
E în regulă, e prieten cu mine.
Nu cerșesc bani guvernului.
Suntem refugiați politic.
Avem ziar, vedeți?
Sunt numai cinci numere, dar e de bine, nu?
Dacă îi luați pentru noi, împărțim, ce ziceți?
Vă mai aduc ceva de băut?
Mulțumim.
Nick? Simon.
Tu te pricepi la loto, nu?
Cât câștigi cu cinci numere?
Atât de mult?
Mersi, Nick.
Ne ajutați, da?
Spuneți-mi,
cât credeți că ați câștigat?
Multe mii, cred eu.
Nu, cred că cel mult 500.
Cel mult?
- Ce înseamnă cel mult, vă rog? - Maxim, adică.
A, 500 e bine.
Nu, e mai mult.
Este posibil, mă gândesc.
Problema este că, atunci când încasezi așa ceva,
îți verifică buletinul.
Stați puțin.
Am o idee.
Ce escroc! 500 de lire pentru un bilet de loto cu cinci numere.
Nu-l critica, așa facem și noi ce facem.
Billy, Billy! Perfect...
Nu, asta e o parte foarte importantă a loviturii.
În regulă, sună-mă când ai totul aranjat.
Cum stăm?
Am găsit o semidecomandată, e pe piață de 18 luni.
Tipul zice că se mulțumește cu 285.
Am un set de chei, deci locul e pregătit când sunteți și voi.
Aranjează pentru mâine. Cum stăm cu cheltuielile?
Avem destul. Destul cât să facem treaba.
E timpul s-o atragem pe Vrăjitoarea cea rea din vest.
Reduceți căldura.
Deja au existat plângeri că este prea frig.
Da, probabil că de la atâta croșetat li se trage.
Pune-i să-și ia un pulover pe ei.
Dar rudele...
Întreabă-le dacă ar vrea să contribuie la plata facturii de căldură.
Nu putem să facem asta!
Bine. Dați naibii căldura aia mai încet.
Vreau conturile pe ultimul trimestru.
Glumești, nu?
- Nu mi-am dat seama că e al tău. - Ce faci aici?
Tocmai întrebam dacă sunt locuri libere.
Mătușa mea a murit acum trei luni
și căutăm un loc unde să-l punem pe unchiu-meu.
Un moș îngrozitor, dar, ce să faci,
nu mai are pe nimeni, numai pe mine și pe soțul meu.
Trebuie să fie o adevărată povară.
După cum ziceam, nu-mi plac bătrânii.
Ei, sunt sigură că putem să vă ajutăm.
Ai văzut taxele?
Da, mi se par acceptabile.
Oricum, are o casă, pe care putem s-o vindem.
Da?
Da, nu văd de ce ar trebui să plătim noi pentru el.
Și acum ce urmează?
Păi aș putea veni să văd casa.
Adică, să-l văd pe unchiul tău.
Nu trebuie să faci asta.
Nu, insist...
Și, dacă vreți cu adevărat să vindeți, știu persoane care se ocupă de așa ceva.
Toate astea trebuie băgate înăuntru.
- Pot să te întreb ceva? - Sigur.
- Ce faceți, mai exact? - Danny are un plan.
Încerc să-mi dau seama care este.
A cumpărat o sticlă de vin, locul ăsta și chestiile astea.
Da, e mai bine să nu încerci să intri în mintea lui Danny,
e un loc înfricoșător.
Scuze că am întârziat, am avut o urgență.
Stai liniștită. Ești bine?
Nu eu, drăguță, unul dintre deținuți.
Scuze, "invitați". O vacă proastă a încercat să se dea jos din pat singură.
Este bine?
Câteva vânătăi, n-o să fim dați în judecată pentru asta.
Ne așteaptă unchiul.
Bun. Atunci să mergem.
Absolut!
Zece minute.
Zece minute, bine. E totul pregătit sus?
Da, Albert e pe poziții și eu am o legătură cu dubița de afară.
Bun. Și spune-i lui Billy să ne aștepte la Eddie's, da?
Nu vreau să apară, ca să-l putem folosi mai târziu.
Bine.
În regulă, să trecem la treabă.
Să începem.
Intră, te rog.
Am venit!
Unchiule?
Unchiule, ea e doamna drăguță despre care-ți spuneam.
Îmi pare bine.
Nu vă ridicați... Dl...?
- Peterson, Norman Peterson. - Sunteți american.
Da... Unchiul Norman a venit în timpul războiului
și nu a mai plecat acasă.
Ce se întâmplă, draga mea?
E vorba de noua ta casă. Am vorbit aseară, mai ții minte?
Păi mie îmi place aici.
Și o să-ți placă și noua casă.
Sunt sigură că amicul meu v-ar putea obține un preț bun pentru casă.
Ei, bine... Să pun de ceai.
Lily a mea s-a născut aici, la Londra.
- Ce se petrece? - Albert își face numărul.
Era în Marină în timpul războiului.
Lily a fost mătușa mea.
Li se spunea Wrens, știați asta?
Lily Bond.
Era cea mai frumoasă fată care a călcat vreodată pe pământ.
Avea un păr castaniu și des,
cu bucle în care puteai să te pierzi.
Iar ochii ei erau de un albastru în care simțeai că te îneci
și un zâmbet care se întindea și îți fura inima.
Aveam 18 ani când am întâlnit-o
și, la dracu, nu am mai fost niciodată cu alta.
Se zice că fiecare are un suflet pereche.
Lily era al meu.
Locul ăsta nu mai e la fel fără ea.
Nu-i așa, unchiule?
Da, așa este.
Sunt sigură că dvs. și Willy ați fost foarte fericiți.
Am putea să ne uităm pe aici,
să-mi fac o idee despre valoarea ei?
O idee minunată.
Willy din părți!
Gata, poți să te duci.
Ai văzut bucătăria, dar are și o pivniță încântătoare.
Sună la ușă, du-te înainte.
Lumina se aprinde din stânga. Vin și eu.
Chateau d'Yquem din 1787. Cred că face o groază de bani.
Arată ca nouă cu un pic de curățenie.
Sunt Derek, jumătatea lui Jane.
- Dvs. trebuie să fiți... - Veronica.
Ești bine, Veronica?
La naiba! Ce de porcării sunt aici!
Le are pe majoritatea din război.
Era un adevărat Norman cel Viteaz.
Dacă te iei după el, a eliberat singur Parisul.
- De fapt, sticla asta e... - Ce?
Nimic, doar o sticlă foarte frumoasă.
Hai s-o deschidem, ce zici?
Asta dacă moșul are și pahare.
Nu... nu trebuie să te deranjezi pentru mine.
Ce ziceți de o altă ceașcă de ceai?
Nu, nu mai vreau ceai, mă scoate din minți cu ceaiul lui.
Uite, dragă, o sticlă de poșircă din pivniță, vrei?
- Păi... - Așteaptă!
Ce zici să o bem mai târziu?
O să fie bine, numai să scot asta.
Gata!
Și crezi că are vreo valoare?
Ce?
- Casa? - Nu sunt sigură.
Unchiule, de când sunt alea în pivniță?
M-am mutat în '46.
Ei, bine, are gust de pipi.
Mi se pare o mare pierdere.
Nu ai spune asta dacă ai fi gustat.
Ține asta, dacă vrei. Poți s-o faci sfeșnic.
Mulțumesc.
Nu-i bai. Avem lăzi întregi cu chestia asta jos.
Așadar, Veronica, Jane zicea ceva de o licitație?
Da.
Excelent. Fără să ne mai complicăm cu vizionările astea.
De fapt, nu e nevoie de absolut nimic,
să zicem că doar încuiem ușa
și vindem casa cu tot ce e în ea.
- Cu totul! - Poftim?
Nu, exact asta spuneam, e o idee excelentă
să vindeți casa cu totul,
lăsați totul exact unde este.
Dar... mie îmi place aici.
Vă pot oferi aproape imediat o cameră la azil.
E o idee excelentă.
Și știu chiar și o casă de licitații care să se ocupe de asta,
dacă doriți să ne apucăm cât mai repede.
Ei, nu aș vrea să profit de tine.
Nu-i cazul. Vă ajut cu plăcere.
E timpul să te apuci de bagaje, tataie!
A fost sau nu cel mai bun argument din istoria loviturilor?
Trebuie să recunosc că a fost la limita genialității.
Nu e la limită, Albert, bate la ușa aia
și stă în fotoliul unui geniu cu o halbă de bere rece în mână.
- Da, dacă merge. - O să meargă.
- Tu știi. - Da, știu.
Și, dacă nu mă înșel, ar trebui să testeze sticla
chiar...
acum.
- Deci? - Nu e nicio îndoială.
Un Chateau d'Yquem din 1787.
Ești absolut sigură?
Absolut.
De unde a provenit?
Un tătăiță îl are de pe vremea războiului.
A fost la Paris. Am auzit că francezii își construiau
pereți falși ca să-și ascundă vinurile de naziști.
Mai are și altceva?
O întreagă ladă! Neatinse. Cine știe ce mai are.
Știi că o sticlă la fel s-a vândut săptămâna asta cu 47.000?
Da, bineînțeles,
doar nu-s idioată.
Deci, ce cretin a deschis-o?
Da, dar de ce să-l arunci?
De ce să nu-i dai sticla, pur și simplu?
Pentru că nu ar merge
decât dacă ea crede că eu cred că n-are nicio valoare.
Cum altfel am putea să dovedim asta?
Aruncându-l în chiuvetă.
Nu m-aș fi gândit la asta.
Exact. Prima regulă din branșă, băiete.
Așteaptă-te la neașteptat.
A fost o poveste pe cinste, Albert.
Scuze, ce anume?
"Ochi atât de albaștri că simțeai că te îneci în ei."
Parcă și eu m-am îndrăgostit, numai ascultându-te.
Ei bine, toate poveștile bune au un sâmbure de adevăr.
Vrei să zici că a existat cu adevărat o Lily Bond?
Da... De fapt, tot ce am zis e adevărat.
În timpul războiului, am fost transferat în nordul Londrei.
Era o bază de întreținere și aprovizionare a Armatei SUA.
Dar nu ai mai povestit despre așa ceva.
Am crezut că ai venit aici în anii '70.
Nu, atunci am venit definitiv.
Deci ai întâlnit-o pe fata asta când erai în bază?
Da, am cunoscut-o pe Lily în a doua zi când am ajuns.
Localnicii ne organizaseră o petrecere de bun-venit.
Iar ea purta cea mai frumoasă rochie argintie.
Și, din momentul în care am văzut-o, n-am mai putut să văd altceva.
Mi-a luat aproape o oră ca să-mi fac curaj să vorbesc cu ea.
Am fost chiar ieri în localul acela.
Și, brusc, am resimțit tot ce am simțit atunci când am văzut-o pe ea.
Ai mai revăzut-o vreodată?
Da,
pe vremea aceea i se spunea "curte".
M-am milogit, am împrumutat și am furat orice permisie de week-end
pe care o puteam obține și-mi petreceam fiecare secundă cu ea.
Eram foarte tânăr
și nu știam ce e dragostea...
iar ea m-a învățat.
Dintr-o dată,
nu-mi puteam imagina
nicio parte a vieții mele care să nu o fi inclus.
Apoi, într-o dimineață, am fost trezit devreme.
Aveam ordin să ducem un B29 Fortress înapoi în State.
Am avut 30 de minute să fiu gata.
Iar părinții lui Lily nu aveau telefon
și eu nu puteam să ies din bază, așa că am avut două opțiuni -
să urc în avion sau să dezertez.
Deci, ce ai făcut?
Sunt un jucător, ce crezi că am făcut?
Am dat cu banul.
I-am scris o scrisoare în avion și am pus-o la poștă imediat ce am aterizat.
Dar nu cred că a primit-o.
Așa că au trecut lunile și s-a terminat războiul.
Iar eu am adunat fiecare bănuț ca să mă întorc la ea.
Am coborât din tren,
am luat un taxi până la strada ei
și, când treceam pe lângă biserică, am văzut-o...
Era nunta ei,
așa că nu am mai apucat nici să cobor.
Îmi pare rău, Albert.
E ciudat cum ți se schimbă viața cu o simplă
aruncătură de monedă.
Excelent.
Da, e minunat. O să-i spun unchiului, o să fie foarte fericit.
Licitația va avea loc mâine după-amiază.
Asta-i bine. Foarte bine.
- Cum ți s-a părut? - Entuziasmată.
Bună ziua, mă numesc Jane Porter, iar el e prietenul meu, Burton.
Iar acum o să cheltuim aici o sumă obscenă.
Arăți foarte bine.
Dar cred că se poate și mai bine.
Următorul!
Sigur nu!
Arăți superb!
Da, asta căutam.
Du sacoșele la mașină, Burton.
Mă scuzați.
Dumnezeule! Când...?
Care spital?
Vin acum!
Mama mea a avut un accident!
O să trebuiască să plec. Îmi cer scuze...
Faceți factura și o să vin Burton să plătească.
Spune-i să reziste până vin eu!
- Unde ai fost? - Scuze, Dan,
am avut ceva de rezolvat.
În regulă, actele sunt întocmite.
Bătrânul își primește cei 285, iar noi luăm tot ce obținem peste.
Partea cea mai grea va fi să ne dăm seama cât va licita cel mai mult.
Bine. Știm că ea crede că aici sunt cel puțin unsprezece sticle de vin.
Cu casa și orice altceva crede că mai există în pivniță,
cred că o să se bage la 550.
Așa că faci ultima ofertă cinci și să sperăm că va licita peste.
La o ofertă mai mare, cred că ar mirosi ceva.
Dacă treaba merge prost înainte de asta, renunți oriunde după patru.
- Am înțeles... - Acum, ascultă,
o să fii un agent de șmecher, da?
Îți ții telefonul la ureche,
ca și cum ai asculta instrucțiuni de la cineva.
Deci am rezolvat, da?
Aduc băuturile.
Stați puțin.
Aranjează-le, Eddie.
Ce se întâmplă mai exact, Ash? Danny nu-mi zice nimic.
Toate la timpul lor, amice.
- E gata puștiul? - Da, Danny îi dă ultimele instrucțiuni.
- La ce oră-i licitația? - La două jumate.
Uite...
Poate că nu am dreptul să fac asta, dar...
Nu pare de bun augur.
M-am gândit la ce ai zis ieri seară.
Știu că sunt un sentimental uneori, dar țin foarte mult la tine, să știi.
Te asigur că sentimentul este cu totul reciproc.
Așa că ce ai zis m-a...
ei, bine, m-a tot urmărit.
Destul cât să fac asta.
Acum o cheamă Lilian Cooper.
Arunc-o, mănânc-o, folosește-o, dă-i foc.
Dar mă interesează destul cât să-ți dau alternativele astea.
Mulțumesc.
În regulă, lotul numărul 24.
Proprietate victoriană semidecomandată, cu trei dormitoare,
deci un exemplu destul de tipic. Evaluată la 285.000.
Cine prezintă prima ofertă?
Haideți, vă rog, prezentați prima ofertă.
Să zicem 220?
Avem o ofertă de 220.000 de lire. Oferă cineva 240?
240, mulțumesc. Oferă cineva 260?
260.000 de lire, mulțumesc.
Adjudecat pentru...
Pentru 260.000, atunci...
280, avem o ofertă de 280...
300.000.
320.
350. La 350.000 vă aparține, dle.
El e băiatul lui Peter Wainwright.
Așadar, este adjudecată cu 350.000?
Ați auzit de Peter Wainwright, comerciantul de vin? E fiul lui, George.
Nu știu de ce ar cumpăra cineva un semi de doi bani.
400.000 de lire.
După cum îl știu pe Peter, e o chestie la mijloc.
Poate că o să ofertez și eu!
420.
Vă aparține dvs, dle, la 420.000 de lire.
450...
500.000 de lire.
550.000 de lire.
600.000 de lire!
Adjudecat pentru 600.000 de lire!
Sunt șocată, absolut șocată.
Nu pot să cred că am obținut un preț așa de minunat.
Nici eu.
Tocmai am semnat actele, ca să intru imediat în posesie.
Nu... nu înțeleg ce spui.
- Tu ai cumpărat casa? - Exact.
Acum lasă cheile pe masă și cară-te!
M-ați înșelat.
Păi, la drept vorbind, nu am făcut nimic nelalocul lui.
Ești doar o javră lacomă.
- Tu! - Da?
- Ce? - Tu, tu...
Scuipă tot.
Cred că s-a blocat banda.
Trebuie neapărat să faci ceva cu temperamentul ăsta.
O să plătiți pentru asta!
Ai plătit tu deja - 600 de mii, ca să fim exacți.
Sunteți 100 la sută siguri?
Da? Super, mersi.
A mers! Vinde azilul!
- Albert? - Vin acum...
Așa...
- Da! - O luăm iar de la capăt!
Aș dori să propun un toast.
Știți, ce am făcut astăzi a fost un lucru minunat.
Bine, am câștigat ceva mălai și Eddie rupe nota de plată de la bar, dar...
Nu, nu e vorba numai despre asta.
Nu e vorba numai despre bani.
Să scrii asta!
Nu, e vorba de a-i ajuta pe cei la care ții...
Pentru prieteni.
- Pentru prieteni. - Sănătate, Eddie.
Ia vino, Eddie.
- James! Te-ai întors! - Ai cinci minute?
Am o propunere foarte interesantă pentru tine...
Și nu trebuie să fac decât asta?
E de sus.
Prim-ministrul a pus sănătatea bătrânilor pe primul loc de pe agendă.
Așa că are nevoie de azile conduse corespunzător ca să dea exemplu.
Mai mult, este dispus să-i răsplătească pe cei care-l ajută în acest demers.
Titlul de cavaler?
N-aș putea promite un astfel de lucru.
Am înțeles acum.
Te simți în stare să faci asta?
Mă mai întrebi, la naiba!
Aranjez cu fondurile
și fac din ăsta cel mai bine condus azil din țară.
Excelent.
Deci, ce crezi? M-am descurcat, nu?
Ei, mi-ai cam făcut fundul să țâțâie câteva momente, dar...
Da, te-ai descurcat bine.
Și știți care-i cea mai tare?
Suntem iar solvabili!
Bun! Haideți să facem împărțeala.
Apoi poate-l învăț pe puști să joace pocher.
Sunt tari, nu?
Da, așa e.
Ei bine, chiar nu pot să cred.
O să fiu un profesionist.
Să știi că nu e totul numai lapte și miere, băiete.
- Ce vrei să spui? - O să vezi.
Nu, Ash, zi-mi.
Nu poți să fii ca toți oamenii.
Dacă faci ce facem noi.
Cum ar fi o casă ca lumea, o familie.
Lucruri pe care ceilalți le iau de bune.
Astea-s pentru oamenii obișnuiți,
nu pentru jucători sau escroci.
Așa că, înainte să te entuziasmezi despre ce faci,
gândește-te puțin.
Dacă vrei să te apuci de asta...
s-ar putea să renunți la mai mult decât crezi.
Nu, Danny a pierdut!
Subtitrarea carmeno/SubTeam pentru www.subs.ro